A megetetett társadalom
Egy újabb összefoglalása az emberek átverésének
Ne ámítsuk magunkat! Aki reggelire "kakaóitalt" iszik, a laboratórium
ízeit nyeli, aki eperjoghurtot kanalaz,fűrészport fal, aki bolti citromlevet
tesz a teába, az a penészgomba "váladékát" kapja, bármennyire
tiltakozik is. Az édeset idomított baktériumok "köpik ki", ami a savanyú mikroorganizmusok "izzadmánya".
Érzékeinket (észrevétlenül) manipulálja egy világhatalommá szerveződött maffia,
az ízipar, s laboratóriumokban előállított (titkos) aromákkal, ízfokozókkal
megváltoztatja ízlelésünket. Veszélyben az ízlés szabadsága, a kulináris
önrendelkezés joga. Nem azt esszük, amit enni vélünk. Mert semmi sem az, aminek
látszik.
Az eperaromát egy Holzmindenben székelő német aromagyár állítja elő ausztrál
fűrészpor, alkohol, víz és néhány titkos összetevő keverékéből. (A Föld teljes epertermése az "eperből" készült fagylaltok,
joghurtok, desszertek mennyiségének egy százalékát sem fedezné!)
Egy amerikai konszern baktériumból kávétejszínt és krémsajtot varázsol, egy
másik vörös áfonyából cseresznyét,ricinusolajból őszibarack-aromát. Az Athlon
nevű cég (nem vicc!) madártollból péksüteményt, a General Foods vízből,
fehérjéből és gyanús zsiradékból műszalonnát.
A Procter and Gamble nevű amerikai vállalat még a gyapotszálat (pamutot) is
fogyaszthatóvá teszi: a növény rostjaiból kenyeret sütnek. Az ízek e szép új
világában a menthenthiol nevű vegyület a grépfrút, az acetyl-pyrolin egyik
változata a ropogós kenyérhéj, a filberton a mogyoróíz illúziójáért
felel.
Mint a Mátrix című filmben. Nem eperjoghurtot eszünk, hanem vizet mesterséges
illúziókkal. A szagok és ízek e virtuális valóságában már a füstölt sonka és
lazac sem eredeti: napjainkban a húsgyárak "folyékony füstöt", azaz
műfüstöt használnak, amiben 30-90 másodperc alatt meg lehet
"füstölni" a terméket. Ráadásul a vásárlókat mézédes hazugságokkal
etetik. A Danone Actimel "szuperegészséges" joghurtital egyszerre tartalmaz két
(veszélyesnek tartott) édesítőszert, aszpartámot és K-aceszulfámot is.
A csalafinta íztrükkök aztán megteszik a magukét, aki gyerekkorától
hozzászokott a víz-, szén-dioxid-, karamell-, foszforsav-, citromsav-,
nátriumbenzoát-, koffeintartalmú italhoz (ez a kólák összetétele), annak az
igazi bodzaszörp ízetlen. Az élelmiszeripar tehát "maszkírozza" az
ízeket, ha kell, korrigálja és retusálja őket (mint Sztálin környezetét a
korabeli fotókon), hozzászoktat bennünket a kémiai édesítőszerek, ízfokozók, sűrítőanyagok
ízéhez, reklámokkal és aromákkal etet, ízfüggővé tesz.
Korunkban húszezer élelmiszeradalékot forgalmaznak (köztük hétezer aromát). E
titokzatos porocskák és folyadékok nélkül, melyek összetevőit (üzleti titokra
hivatkozva) sokszor még az ételre allergiás gyerekek orvosainak sem árulják el,
az élelmiszer-ipari termékek többsége élvezhetetlen és eladhatatlan lenne. *Az
íz az ételek lelke.* Aki az ízeket befolyásolja, életünket manipulálja.
Ráadásul az íz nem csak ízlés dolga. Az íz legfontosabb funkciója a táplálék
ellenőrzése. Figyelmeztetés (lenne), hogy mit nem szabad megenni. Ha becsapják
ízlelésünket, elfeledtetik velünk az eredeti ízt, akkor tényleg bármit
lenyelünk.
A leves hazudik - írja magyarul újfent megjelent nagyszerű pamfletjében Hans
Ulrich Grimm (Kétezeregy Kiadó). De nemcsak a Knorr és a Maggi zacskós leves
hazudik (a négy főre szóló adagban mindössze két gramm szárított marhahús
található), hanem szinte minden.
A kenyér, a virsli (de az nagyon), a csecsemőtápszer. Érzékeinket manipulálják
és átprogramozzák. Éppúgy, mint gondolatainkat. Egész életünket. Tavaly az
Egyesült Államokban az asztalra került ételeknek már kilencvenhat(!) százaléka
ipari termék volt.
A Fast Food Nation (gyorsétterem-generáció) már nem ismeri az ételek eredeti
összetevőit, életében soha nem szagolt vargányát. "De hát végül is -
mondja cinikusan az egyik aromagyár mérnöke - az élvezet fantázia dolga."
Már akinek.
KI - KI VONJA LE A TANULSÁGOT, S TEGYEN MEG MINDENT A CSALÁDJA EGÉSZSÉGÉÉRT